"Sí, bona nit!" "Bona nit!"
"Com em queda?"
Et queda bé.
Podeu quedar totes avui?
Bon dia.
A la teva escola porteu insígnies?
A quina hora va bé que us escrigui?
Sí.
"A la teva escola porteu insígnies?"
El perdré.
"Que bonic"
Tinc una reunió a la 1.
Abans del migdia va bé.
Portaré el mòbil! Fins després!
Ànims!
"Llegit per 2 persones"
"Llegit per 3 persones"
A la meva escola es pot portar el telèfon.
No em copiïs
el forçut.
Que maco.
Ai, maca, portes la faldilla ben curta.
Rika, espera.
És el teu aniversari.
Compra't alguna cosa que t'agradi.
Queda't això
i parla'm sobre el pare.
No em diguis que encara estàs capficada amb això.
Ens va abandonar. De debò que el vols veure?
Et va abandonar a tu.
Per què ho has de dir així?
Escolta, Rika, tu això encara no ho pots entendre, però...
Fas pudor d'alcohol!
"Wonder Egg Priority"
En Leon s'ho menja tot, fins i tot quan és petit.
Sembla carnívor, però.
El meu també és omnívor.
"Episodi 7: 'Després de classe amb 14 anys'"
Uep!
Per molts anys, Rika!
Merci.
Ho hem de celebrar.
I també que l'Ai ja no és hikikomori.
Que sobtat! Què ha passat?
M'he adonat que autoflagel·lar-me a casa no resoldria res.
Amb el fuet eh? O sigui que et van aquestes coses...
En sentit figurat!
N'estàs segura?
Però, ha anat tot bé?
No t'han fet bullying?
Ha anat bé, tot i que no sé per què.
Tothom anava amb compte amb mi, potser pel temps que no hi he anat.
I d'això en dius "bé"?
Sí, gràcies a vosaltres.
Encara que estigui sola a l'escola, tinc tres amigues a fora.
Exacte.
Sí!
Si passa res, digues-nos-ho.
A les males, pots fer que se les cruspeixi en Leon.
Són més o menys Detractors.
Gràcies.
De res.
És fantàstic tenir amics, eh, Ai?
Tu també ens pots explicar els problemes, Rika.
D'acord.
Avui us passareu el dia sentint-me rondinar!
Rondinar?
La meva mà de pares.
Tens sugar daddies?
Què dius?
Un d'aquests cinc és el meu pare de debò.
I doncs, quin és?
Rika?
No creieu que les celles d'aquest són una mica com les meves?
Huh?
Dit això, jo tampoc sé la resposta.
En realitat no estic del tot segura que sigui un d'aquests.
Què vols dir?
Vam fer una promesa amb aquesta dona.
Que quan anés a secundària, podria veure el pare.
M'ho va prometre, però...
Vejam, en realitat,
jo tampoc ho sé.
Estic força segura que és un d'aquests, però.
No facis aquesta cara.
Tu ets la meva filla, et vaig parir.
D'això sí que en podem estar segures!
Aquesta és la part que em toca més la pera.
És horrible.
Oi?
Aquella dona no suporta la idea que jo conegués el meu pare i em portés bé amb ell.
Per què?
No em permetrà mai de ser feliç.
Perquè és una heroïna tràgica amb complex de persecució.
Prou.
No hauries d'insultar tant la teva mare.
Què dius ara? Que no estàs amb mi?
Sí que ho estic. Per això t'ho dic.
Jo tampoc no vull parlar malament d'ella.
Però no té res a veure amb les vostres mares.
Agafa una enrabiada quan les coses no van com vol,
i només fa que dir-me mentides.
Mai se m'ha disculpat per res!
L'única cosa que té és el seu maleït orgull.
"Hauria d'haver estat més feliç" diu, encara que sigui culpa seva.
I per això m'odia a mi també.
Com si hagués pogut ser feliç si no fos perquè em va tenir a mi.
Segur que té els seus motius, també.
Tu també l'odies, a ella?
Eh?
Això no és el que en diuen "codependència"?
Si no talles curt, res no-
No m'intentis donar lliçons tu, nena perfecta!
Ja n'he tingut prou!
Rika!
Ecs.
He suposat que em seguiries, Ai.
He suposat que voldries que ho fes.
M'hi apuntaré.
A fer què?
A insultar les nostres mares.
No cal.
Jo també tinc queixes.
A més,
som les Noies-amb-Mares-Solteres!
Quin nom.
Ai.
Hm?
Ara sóc la Rika Seriosa.
O sigui que...
Llavors, de què anava, allò d'abans?
He recordat totes les coses dolentes alhora.
Ho ha fet més difícil.
Ara mateix, jo també odio la meva mare.
Últimament, he estat pensant si algun dia em tornaré com ella.
Nosaltres estarem bé.
Suposo.
De vegades, els adults semblen d'una altra espècie!
O sigui, no es casen i carden perquè els agrada?
És perquè som massa petites?
De debò que
no ho entenc!
"Rika Kawai" "Us n'heu anat ja?" "Perd per abans." "Estàs bé?"
Això era la Rika, oi?
Sembla que està bé.
Suposo.
No et preocupis. Segur que demà ja torna a estar com sempre.
Potser no estic preparada per la societat femenina.
Per què?
No puc evitar de dir el que penso.
El que penso és lògic i correcte.
Ja està bé que siguis així, Neiru.
Ho odio quan tothom fa veure que està d'acord.
Jo no sé com és, patir pels pares.
Sempre t'has portat bé amb els teus, eh?
No he tingut mai pare ni mare.
Em sembla que m'he estalviat molts problemes.
El llumet més petit de tots aquells deu ser el nostre bar.
Alça.
Cada quant veus el teu pare, Ai?
Mmm... Un cop al mes, més o menys.
Quina sort.
La teva mare no t'aparta del teu pare.
Encara és el teu pare, tot i que els teus pares estan separats.
Sí.
Jo fantasio amb el meu.
Encara més perquè no el puc veure.
"Una dona guapa no necessita moneder."
La seva veu suau és tot el que recordo.
No recordo la seva cara.
Algun dia el coneixeràs.
Algun dia.
El vull conèixer ara.
Ara.
Prou de plorar!
Adéu!
Gràcies, Ai!
D'acord.
Adéu.
Mannen!
Encarrega't dels Detractors!
Professor?!
O sigui que això és la feina d'avui.
Gràcies a Déu.
Ara tu també et podràs salvar.
Coneixes la clínica Ikeda?
-Sí. -El vell que hi ha és horrible amb les injeccions. -Chiaki, tens cogombrets?
-Oh, Rika, per molts anys! -I ara, quin greu.
Bon vespre.
És el seu aniversari?
Sí, és avui!
-Hola!
-Apa, quants en fa?
-Rika!
Vine i menja't el pastís.
Mor.
No.
La meva tortugueta, Mannen. Redi.
Redi. Torna.
Les teves preocupacions se n'aniran.
Totes.
Totes i cada una!
Qui és aquest paio?
El professor! Ens connecta amb la veritat còsmica!
Confieu-m'ho tot a mi.
Feu això, i sereu al cel.
Muts i a la gàbia, vell boig!
Té!
Bufar i fer ampolles. Ca que lladra no mossega.
Què has fet? Has atacat el professor!
Professor?
De l'amor, l'univers, i l'espiritual!
La mare estava malalta, i el pare no se'n sortia a la feina.
Estàvem maleïts pel karma de les nostres vides anteriors!
I per això vam abandonar el que ens lligava al món material.
Ens vam desfer de la casa i dels diners
perquè la nostra família es pogués connectar amb el cosmos!
Que ets idiota?
Us van estafar i llavors us vau suïcidar.
Tu pateixes, també, oi?
Què?
Al fons del cor, tots som iguals.
Tots obsessionats en aparences i jerarquies inútils.
Els qui tenen es tornen arrogants;
els qui no, envejosos.
Què és això, un manifest new-age?
No facis veure que no et talles.
Esborra't.
Et serà més fàcil.
Pot ser més fàcil?
Sí!
Acca, com li va a la Rika?
Preocupa't de les teves pròpies batalles.
Estic preocupada. Estava plorant.
Potser té problemes.
Ura-Acca.
Si us plau!
Digueu-me què passa!
La Rika
ha deixat de lluitar.
Tots els qui abraço estan units als misteris del cosmos.
Encara estàs tensa.
No et preocupis.
Ho veus? No fa mal, oi?
No.
No has de tenir por de res.
Tu tan petita pots esdevenir part d'una energia immensa.
Jo tan petita...
Esdevindràs una amb el professor.
No cal que envegis ni odiïs ningú.
Esborraràs el teu karma
i et connectaràs.
Podria estar bé.
No, estaria bé.
Rika!
No et deixis enganyar!
Ai?
Sí.
I no només jo, som totes aquí.
Rika, tu no ets així.
Deixaràs que s'acabi en un lloc així?
I com sóc, si no sóc així?
Rika, espavila!
Rika!
-Rika, respon! -Rika, aguanta! -Rika, no et deixis enganyar!
Estic esgotada.
Relaxa't i rendeix-te.
Exacte, així Rika.
Jo em vaig salvar així, també.
Sí.
Jo també...
vull la salvació.
En perdrem una?
Això sembla.
I ara, l'abraçada de la vida!
Pare...
Mmm?
Mannen.
Què fa aquesta tortuga?
-No interfereixis!
-Manen, tu t'has d'ocupar dels Detractors.
Ara ho entenc.
Té la meva empremta,
i es pensa que sóc la seva mare.
I la mare... l'has de protegir.
Rika!
-Rika, si us plau! -Rika, torna!
Som totes aquí!
-Rika! -Mannen!
Ha anat de poc.
Quasi em torno una mare de merda egoista.
Ma mare em va ensenyar una cosa que era veritat.
Els homes que demanen diners a les dones
són tots uns mentiders!
Ell és de debò!
El professor és de debò!
Canalitza el cosmos!
Pots creure el que vulguis!
Què més dona
si el canalitza
o el barreja?
Vinga, Mannen!
Et tombaré
amb un cop al cor!
Apa! Sí que peses, tu.
Va, va.
Però ets dèbil, tu també.
Et fas talls.
Sóc dèbil.
Per això faig aquestes coses, per no haver d'abandonar les coses que m'importen.
Sóc dèbil,
però és com sóc de debò.
Fins i tot si és fent-me mal a mi mateixa,
viuré!
Rika!
Apa!
Aquesta sí que és l'abraçada de la vida.
Rika.
Rika...
no et moris.
Tu tampoc.
Llavors, què fem avui?
Què fem? Què fem?
Encara estàs desperta?
M'ha vingut gana.
Hi ha pastís a la nevera.
La nata es deu haver assecat tota, però.
Ha passat en un tancar i obrir d'ulls.
Abans que me n'adonés m'he fet vella.
Només tens quaranta anys.
Trenta-vuit.
Tens raó. Està tota seca.
Estic segura
que tu també m'abandonaràs, Rika.
Sí.
Però encara no.
Ah.
"El pròxim episodi 'El pla de l'amistat feliç'"
Continuarà.