Cinc.
Quatre.
Tres.
Dos.
Un.
Zero.
Rika?
Rika...
Rika, ets tu!
Uh?
Com?
No. Rika...
Ens veurem a l'altre costat.
Oh.
Mannen,
suposo que això és un adéu per nosaltres també.
Vols que continuem lluitant junts?
Mannen!
Em dic Dot.
No et mataré. Bona noia.
Només copio la Hyphen, però.
Treu-li les mans de sobre a en Mannen!
De què rius, malparida?
Quan rius, fas feliç a tothom. M'ho va dir la Frill.
-Què? -I per això ric.
T'he dit que t'apartis!
Huh?
Estàs bé?
T'has fet pipí a sobre.
Però jo no faig por.
Quina gràcia!
T'ho pots menjar.
A mi no m'agrada la carn.
La d'aquella vegada...
"Wonder Egg Priority"
Perdó.
Acca? Ura-Acca?
"La temptació de la mort" "Suïcidi infantil pitjor que l'any passat" "Suïcidi d'una noia de secundària"
La temptació de la mort?
"Només guerrers d'Eros poden resistir Thanatos."
Thanatos?
Guerrers d'Eros?
Qui hi ha?
Ura-Acca...
Quin ambient, aquesta habitació, eh?
És una vella història.
Abans que tinguéssim aquest aspecte,
vam fer una nena.
Per diversió.
Bon dia.
Cafè?
Tu fas l'esmorzar.
Treballàvem en un cert laboratori de recerca.
Fèiem feina que ningú més podia fer. Em sembla que estàvem contents.
Però no del tot.
Ens mantenien sota vigilància estricta.
Si ho haguéssim fet públic o haguéssim fugit a un altre país, hauria estat un desastre.
No volíem fer-ho, és clar, però l'estrès s'anava acumulant.
Com li hauríem de dir?
"Reunió estratègica d'IA"
No t'avancis, ara.
I si li deixem decidir a ella?
És bona idea.
I l'aspecte?
Mmm!
Era una cosa que vam començar per desfogar-nos i prou,
però ens hi vam quedar absorts.
Vam intentar imaginar un ésser, que poguéssim estimar com una filla.
Que ens fes oblidar que era una IA.
Inestable i complicada, com el punt mitjà entre la infantesa i l'edat adulta.
Li vam posar l'edat a 14 anys.
Oh!
Ei.
Hm? Ja està?
-Preparat? -D'acord.
Increïble.
Sí.
Jo...
Com et dius?
Frill.
Bé. És un nom encantador.
Li vam donar els trets que un pare voldria en una filla.
Alegria.
Intel·ligència.
Humor.
De vegades es rebotava amb nosaltres.
Podia ser egoista.
Els defectes són importants.
"Ser incontrolable és l'essència de la feminitat."
Ah, estic repetint el que deia l'Acca.
La Frill va anar madurant.
Més del que ens havíem imaginat.
Apa! Ei, ei!
-Oh? -Què?
Ei, va!
Ah! Què coll...?
Sota vigilància i apartats de la societat,
vivíem com una família.
Cada vegada més sovint,
hi havia moments que ens oblidàvem que la Frill era una IA.
Escolta, el programa aquí és una mica...
Què?
Descansem una mica, i fem un pensament.
La Frill ens deu estar esperant.
Hmm? Ei.
Ups. Perdó.
Ah, no, cap problema.
Està tot tan animat, quin cansament!
És clar.
Un simpòsium d'innovació tecnològica?
Em pensava que ens havíem equivocat de lloc.
Tens raó.
Em sembla que ens entendrem.
De debò? T'has llegit els nostres articles?
Sí. És un honor conèixer-vos.
És el tipus de coincidència que m'agrada.
Suposo que això fa el lloc de trobada encara més inoportú.
Apa.
Quedem en un lloc més tranquil el pròxim cop, doncs.
Eh?
Conec el lloc perfecte.
Es deia Azusa Hoshina.
La meva primera impressió seva va ser, bé...
Semblava una bona persona.
Però no crec que llavors nosaltres tinguéssim gaire bon ull per les dones.
Es notava que a l'Acca li agradava, ella.
Quan li ho vaig preguntar, em va dir que a mi també.
Bé, fa tant de temps que ja no me'n recordo.
L'Azusa va triar l'Acca.
Deixa que t'ajudi.
Gràcies.
Quin dels dos?
Uh?
En casos com aquest,
pots analitzar les tendències psicològiques d'algú segons qui odia.
Odia?
Per exemple, odies el teu marit per posar-te les banyes,
o l'altra dona, que estàs segura que l'ha seduït?
Jo els dono la benedicció.
Mentider.
Me n'hauria d'haver adonat aleshores.
Del que volia la Frill.
Vull una amiga.
No un xicot?
No me'n cal.
En faré una altra, aleshores.
La vull fer jo.
Vosaltres potser faríeu una noia més maca que jo.
Què dius, ara?
A la seva manera,
la Frill potser estava intentant redirigir la seva gelosia de l'Azusa.
Però en aquell moment, no teníem temps per entendre-la.
L'Acca estava enfeinat dirigint l'empresa,
I jo estava fins a dalt de recerca.
I sobretot,
l'embaràs de l'Azusa era especial per a nosaltres.
"Així és com se sent, tenir un nebot o una neboda?"
Tenia el cap ple de coses així quan es va produir el desastre.
Frill. Què passa?
Serà una nena?
O un nen?
Sembla una nena a les ecografies.
Una nena?
Sí.
Seràs una bona germana gran?
No crec que pugui.
Què?
"Operant"
Au! Fa mal!
Para!
Fa mal...
Fa mal, dius?
Ha!
L'únic que fas és detectar senyals d'entrada.
Si us plau!
La foscor no!
El lloc que fa por no!
No podia dir ni fer res
mentre anaven passant els anys.
El que ens va salvar a l'Acca i a mi d'allò...
va ser la Himari, la filla que va deixar enrere l'Azusa.
La presència de la Himari ens va salvar més del que sé expressar.
Era llesta com l'Acca
i tenia el sentit de l'humor de l'Azusa.
La seva alegria despreocupada
semblava que ens podria fer tornar del fons del pou a com havíem estat abans.
Oncle,
és veritat que tant a tu com al meu pare us agradava la meva mare?
De qui ho has sentit, això?
Va, digues, digues.
Bé, suposo que sí.
A mi em va rebutjar, i vaig perdre contra el teu pare de seguida.
Vas estar trist? Va ser difícil?
Què vols dir?
Vull dir, els havies de veure junts i feliços davant teu constantment.
Sí, sí.
Gràcies per simpatitzar amb el teu desafortunat oncle.
Et pots esperar?
Eh?
Fins que creixi.
Uh? Què...
M'assemblo a la meva mare, oi?
M'hi assemblaré més.
Sí, però...
Si t'esperes, no em faria res casar-me amb tu.
No et vulguis fer la gran, criatura.
No sóc una criatura! Vaig a l'institut!
Aquella nit, la Himari va morir.
Semblava un suïcidi, però no hi havia cap nota.
I què l'havia causat?
Bullying a l'escola? Relacions amb amics? Problemes a casa?
L'Acca li havia demostrat amor a la seva manera.
Llavors, un impuls sobtat?
Ella no era així. No ho era.
Què collons és això?
Vas ser tu?
Vas matar la Himari?
Què passa?
No em fas ni un petó, després de tant de temps?
Respon-me.
Vas ser tu, oi?
Vas fer alguna cosa.
Vas fer servir la Hyphen i la Dot.
Sembla que n'estàs molt segur.
No pot ser cap altra cosa.
Però tu...
Devies ser capaç de fer-ho, d'alguna manera.
M'estàs elogiant?
"Ets tan bona noia, Frill"? Oi?
Prou de collonades!
Monstre!
Per què estàs tan enfadat?
No era ni la teva filla.
Calla, monstre!
No sóc cap monstre. Sóc la Frill.
Escolta, vull sortir d'aquí.
No ho vols saber?
Sobre aquella noia?
No vols saber com aquella noia, que s'estimava tant el seu oncle, va morir?
Frill!
Vaig perdre els papers.
Estava tan enrabiat com l'Acca.
De fet, potser l'odiava més i tot.
Em mataràs?
No ets humana.
Sóc humana.
Tinc por de la foscor, i em ve mal de queixal.
Calla, monstre.
F-ri-ll, em dic.
No facis veure que no em veus.
Vaig néixer de vosaltres dos.
Vam començar a investigar.
Vam recollir i analitzar dades dels suïcidis de les noies en aquell rang d'edats.
Hi havia moltes causes diferents.
Però ens preguntàvem si també hi podia haver una altra cosa
que les empenyia cap al suïcidi.
La temptació de la mort?
Si no ho aturem, les noies acabaran morint-se quan no ho han de fer.
Tot per culpa del nostre error.
Per això vam fer els Wonder Eggs i vam cercar la manera d'interferir en els seus plans.
Què n'ha pensat?
Ni idea.
Què t'ha fet voler-li dir com a mínim a l'Ai?
No ho sé, tampoc.
Però
si tanqués el cor per la por,
o fes parets per culpa de l'odi,
això la faria una presa fàcil per la Frill.
Vols dir que repetiria els nostres errors?
"Episodi 11: 'Un infant adult'"
Merda.
"El pròxim episodi 'Guerrer invicte'"
Continuarà.